I begynnelsen fanns det bara mörker.
Och i mörkret föddes demonen Zaal -
Zakidernes härskare -
och människornas förtryckare.
Men utifrån skuggorna kom Kran, krigaren av alla krigare -
och bärare av Gudarnas svärd.
Han befriade människorna -
och ledde dem till seger.
Men segerns pris var högt.
För Kran fick ett sår genom hjärtat -
vilket blödde i sju dagar och sju nätter.
Och hundra krigare drack hans blod.
Och fick hans styrka.
Och Kran såg på dem och såg att det var bra.
Och så... dog han.
Så skapades barbarerna.
Söner av Kran.
Jaa..!
Lyssna, grabbar. Styrka! Mod! Oräddhet!
Det var Krans segergåva till vårat folk.
I tusentals släktled, generation efter generation,
- har hans blod flödat outspädd i våra ådror.
Det är det vi firar varje år, innan vi drar ut på uppdrag.
Men först och främst är det Krans blod som gör
- att vi barbarer, är de största krigarna i hela Metalonien.
Okej, Ronal. Det är din tur.
Ronal är sjuk...
Är Ronal sjuk idag?
Ronal!
Kan ni inte bara hoppa över mig? Jag har ont i armbågen.
Jag måste fått nån... svullnad, rodnad... eller..
- Led-inflammation. - För helvete, Ronal.
Lägg all din kraft i slaget.
Det här kommer bli intressant.
Åh’för Guds skull, Ronal. Va’fan.
En till.
Orkar...
...inte...
...mer!
Du måste hålla dig i form för uppdragen.
En barbar som inte kan svinga en yxa är...
Åtminstone, ingen riktig barbar.
Men va’fan ska jag med på uppdrag för? Jag är ju bara i vägen.
- Kan jag inte bara få vara här? - Du är en son av Kran.
En son av Kran drar ut på uppdrag och dödar monster och återvänder hem i ära.
- Det är själva grejen med att vara barbar. - Onkel, titta på mig.
Vad ska jag göra åt monster? Spänna musklerna och hoppas dom dör av skratt?
Vad annars, Ronal? Har du en bättre ide?
Jävligt roligt. Har du en hjärncell?
Va? Vart? Om det är en på ryggen kan du klämma ut den? Jag kan ju inte ha den om vi ska på fest.
Hör här nu, grabben. När man går på uppdrag, gäller det mer om en stor stake..
- än muskler. Hjältemod.
När du fattat det, är det inga problem att gå på uppdrag och krossa fienderna.
Jag tycker bara det är svårt att förbise det faktum att man liksom kan dö av det!
Håll nu bara käften och träna.
Vad är det?
Larmet. Alle man till vapen! Till era platser! Skynda!
- Kom igen! - Ja, Ja!
Stäng porten!
Kom igen! Dra!
Upp på barrikaden!
Lugn.
Vänta.
Lugn!
Vem där?
Var hälsad, ädla barbarer. Vi är Mäster Florian -
diktskrivare, skald och trubadur.
Vi önskar blott, mot en liten betalning, naturligtvis
- att berika eran fest och era muskler, spektakulärt
- med ädla sånger om era fordom hjältar och hjältinnor.
Anfall!
- Sånger. Dom sjunger sånger på fester. - Fester?
Men kolla till exempel deras otroligt farliga tuba på taket.
Släpp in dom.
- Å’nej! - Helvete va typiskt.
Det är för’fan hundra år sen jag klöv en skalle.
Hur fan skulle jag kunna veta att det var en tuba?
Hej tösen, hur vore det om ni tvättade min -
virila, spänstiga -
4- strängade luta?
Du ska öva dikter, inte fjanta, unge Alibert. Konsten kallar.
Vi ska vara klar innan festen börjar.
Finns det ingen tid att gå runt och titta?
Nej! En riktig skald kommer ihåg alla sångerna i minsta detalj.
Hur perfekt behöver det vara? Borde vi inte vara på uppdrag?
Barbarerna sticker imorgon. Vi kunde följa med dom.
Variera lite. Jag behöver få träffa tjejer.
Jag menar... skriva nån riktig hjältedikt.
eller såna där, du vet, med dom där verserna.
Unge Alibert. Först när du kan alla sångerna -
kan du skapa såna dikter.
- Va? Men det tar ju hundra år. - Nonsens. Det tar inte så lång tid.
Jag var bara 57 när jag var klar som lärling. Det är ingen ålder.
Jävligt kul.
kan Rikke, kan Rikke kan Rikke dricka öl?
kan Rikke kan Rikke, kan Rikke dricka öl?
Åh, den är god.
Är det nån av er småpojkar som kan halsa en öl?
Alibert!
Så jag var ute på jakt..
- å då sprang jag på Orcher som jag dödade. Se!
- Varsågod, hjärtat, den ska du ha. - Åh, så sött.
Japp, den framhäver verkligen dina ögon. Den här ska du också se.
Det här är riktig osynlighets-bodylotion.
Jag använde den när jag smög in i ett harem.
Häftigt va? Riktig tjej-magnet.
Så du inte ser vem som attackerar dig.
Vad var det? Där var det igen. Och nu har det slutat.
- Och där är det igen. - Sluta, Gorak. Låt mig vara.
- Det vill inte sluta. - Satan i helvete, din feta idiot!
Åh’Ronal.
Alla Krans söner är samlade, Furste Volcazar.
Då är det dags.
- Kan jag få ta över bevakningen? - Men festen då?
Jag är typ... lite trött.
Okej då. Kom ihåg att blåsa i hornet, om du ser något misstänksamt.
- Tror du att du klarar det? - Tror du jag är nån idiot.
- Jag vill bara vara ensam. - Det är ett stort horn.
Kom ihåg att andas in, djupt ner i magen och...
För helvete, Onkel. Vem fan är det du föreställer dig skulle anfalla oss?
Vi är förihelvete barbarer. Vi har slagit sönder allt.
- Vi har aldrig blivit anfallen, förhelvete. - Så kan det väl vara...
men det är principen som är viktig.
Den gossen tar livet av mig en dag.
Uppdrags-Magasin
Jävla barbarer.
Va’fan är detta?
Vi blir attackerad? Vi blir attackerad!
Ta era vapen!
Nej, nej, nej!
- Vi är redo att anfalla! - Låt helvetet regna ner.
Fan, fan!
ELD!
Anfall! Visa ingen nåd!
- Titta! Fyrverkerier! - Har vi beställt det?
Vi blir attackerad! Barbarer, försvara er!
Åh’himlen vare lovad. dom är räddade.
Det är inte klokt, vilken sjukt-jävla bra fest.
Nej!
Hjälp! Hjälp!
Dush! Smack!
Bash! Muskler!
Jag tror inte det är fler.
Fan, fan, fan, fan.
Han är min.
Vi är totalt överrumplade. Varför blåste du inte i hornet?
- Jag försökte! Jag försökte verkligen. - Du försökte?
"Försöka" är inte bra nog, Ronal.
Hoppa upp. Vi måste rädda de andra.
De berömda sönerna av Kran.
Patetiskt.
Sätt dem i kedjor. Ingen får lämnas.
Vi barbarer underkastar oss aldrig!
Alla ska lyda mig...
Nej!
...eller dö!
Neeej!
- För bort dom. - Ni hörde Furste Volcazar!
Få in de sista barbarerna i vagnen. Kom igen!
In med han! Skynda på!
- Kom här! - Nej, Jag vill inte...
- In med dig! - Se så.
Vafan?
Glöm inte era skor, väskor... Jag menar stridsyxor..!
Vi kommer inte åka tillbaka för att hämta dom! Skynda på.
General? Vi har problem. De här fången passar inte i bygeln.
- Ska jag bara kasta bort honom? - Det där, de är ingen barbar.
- Släppa iväg och döda skiten. - Åh’tusen tack.
- Jävla turskalle. - Han får alltid göra det roliga.
- Spöa någon känns så bra. - Spöa någon känns så bra.
- Som en bonus är det jätteskönt. - Som en bonus är det jätteskönt.
Nej, Jag vill inte. Hjälp! Hjälp!
Håll käften, Jag får stånd av det här.
Ååh! Shit, vilken natt.
Mitt huvud. Byn är helt uppochner, vad har hänt?
Vart tog alla vägen?
Gick de på efterfest? Hallå, vänta!
Ro... Ronal.
Onkel. Du lever.
Inte länge till.
Kran... kallar på mig.
Nej, Onkel, Det är säkert bara ett... skrubbsår.
Ronal när dina föräldrar dog svor jag att ta hand om dig.
Och det löftet har jag hållit. Men nu är det din tur att lova mig nåt.
Lova mig att du räddar de andra. Du är skyldig dom det.
- Va? Nej, men det kan jag inte. - Lova mig det!
- Men... - Res norrut, till Oraklet.
- Han hjälper dig. - Oraklet? Men hur?
Du är vårt enda hopp, Ronal.
Den sista barbaren, som är kvar.
Onkel..? Onkel?
Onkel?
Goraks osynlighets-kräm.
Jo’du.
Vad händer? Ska du på uppdrag? - Uh.. nej. Jag måste hitta de andra barbarerna.
Jaha, okej.
- Det är ju ett uppdrag. Du ska ut på uppdrag! - Nej, inget uppdrag. Jag måste hitta mitt folk.
Det är ju ett helt sjukt uppdrag. Vänta lite.
- Vem är du? - Tjena! Alibert, skald.
Förbannat trevligt att göra dig följe.
Du kan inte säga nej, för jag följer iallafall. Åh’det blir så fett.
Nu när vi ändå är på väg, ska vi gå igenom Amazonernas land?
- Nej. - Men tjejerna där nere ska vara så ljuvliga.
- Vi borde undersöka det. - Men, hör här..
- följ inte efter mig. - Dom tjejerna är superkåta.
- Nej! - Fan också, du är urtråkig.
Nu vet jag vad vi gör. Vi drar till Berylia. De tjejerna har svans...
å fyra pattar! Det kommer bli sjukt-häftigt!
- Nej, det blir det inte. - Kom igen nu. Varför är vi här?
- Jag måste tala med Oraklet. - Är det nån slags turistbyrå, eller va?
Sjuk lya.
Hallå?
- Hallå? - Det var satan på tiden.
Jag har suttit här sen i onsdags. Kommer du, eller va?
- Förlåt, vad? - Ja’men, jag ska ju torkas, dumhuve.
Är ni inte från hemhjälpen?
- Va? Nej, vi... - Vänta!
Jag menar.. Gundar har skickat mig...
Så där ja. Nu kom ni ju precis i tid. Å var försiktig med hemorrojderna.
Han är en mäktig krigsherre den där Furste Volcazar som ni talar om.
Zakidernes mörka kraft skyddar honom.
Nu är jag ju inte direkt intresserad av att slåss med honom.
Volcazar försöker ta makt över hela Metalonien.
Hittills har ingen kunnat stoppa honom.
En ogenomtränglig rustning skyddar hans kropp. Så inga vapen biter på honom.
Endast ett svärd har styrkan att krossa honom.
Se.
- Ååh.. sjukt. - Vad är så speciellt med det?
Det borde särskilt du veta, barbar. Det här... är Krans svärd.
Näe, du skämtar, eller hur?
Men helt ärligt. Det finns ju inte. Alla barbarer har ju letat efter svärdet
- i tusentals år, och ingen har ju funnit det.
Det är ju bara en löjlig saga, för helvete.
Krans svärd är ingen myt, din lille skit. Bara det kan skada Furste Volcazar.
Du kan inte rädda ditt folk utan att döda honom först.
Men... men jag kan inte.
Enbart en stor krigare utan fruktan i hjärtat har styrkan att använda det.
Utan en stor krigare kommer du inte besegra Volcazar.
Och utan en stor krigare är din folkstam fördömd!
Men jag kan ju ha fel likväl. Jag är ju bara ett Orakel.
Det är ju heller inte mitt fel att barbarerna blev bortförd?
Gu'ra zul!
Trollkarl!
Herre, tiden är snart här. Zakidernes tempel måste väckas snart.
Annars blir det omöjligt att utföra ritualen. Har vi fångat Krans söner?
- Uppdraget är klart. - Fantastiskt. Nu kan inget stoppa oss.
Mäktige Zaal. Krans söner är samlad.
Vakna från din sömn!
Vad händer?
Äntligen.
- Va? - Vad hände?
Mäktige Zaal är inte nöjd. Vi har missat en av Krans söner.
- Omöjligt, Om inte... - Men jag förstår inte...
- Vi lämnade ingen levande. - Idiot!
Jag behöver blod ifrån alla levande barbarer, och så lät du en fly.
- Jag kan inte förklara. - Hitta honom, NU!
"För de är på uppdrag Alibert och Ronal..."
"De största hjältarna i Metalonien."
"Ooh-Ooh Det blir så bra..."
"Och brudarna de säger..."
"Alibert du är så läcker"
Min by är förstörd och jag måste hitta Krans svärd. Å jag vet inte vart jag ska leta.
Så kan du för fan inte va tyst i fem minuter så jag kan få tid å tänka?
- Jag sjunger en barbar-sång istället. - Men för Guds skull. Nej.
"Kran, han drog sitt stolta svärd och stötte med all sin kraft"
"klingan djupt i Zakidens skalle och pann-skallen sprack"
Vänta nu. Sången. Vad var det?
"Krans krönika".
Det är 2073 verser å jag kan dom allesammans utantill.
Kran får så otroligt mycket fitta, hela tiden.
- Men varför har du inte sagt något om de? - Att han får mycket fitta?
Nej, om sången. Den handlar ju om Kran för helvete.
Du sjöng precis om svärdet. Finns det nån vers som berättar vart det finns? Prova spola fram till slutet.
"från Krans bröst, blodet rann, det blödde dag å natt. "
Nej, nej. Efter han dör. Kom igen. Sjung.
"I hans grav blev svärdet lagt. Och stället är nu glömt."
"Endast i visdomensbok i Alvegård vet vart det blev gömt."
Visdomens bok i Alvegård. Så är det.
- Vi måste till Alvegård och läsa i visdomensbok. - Ska vi det?
- Det är ju så man finner svärdet! - Woohoo! Alv-tjejer är ju skitläckra.
Åh! Det kommer bli ett fett uppdrag det här.
Okej, jag har två regler för den här utflykten. 1: Det här är inget uppdrag.
Och 2: Om vi ser nåt minsta lilla uppdrags-aktigt, så stannar vi och går runt det.
- Är det avgjort? - Okej, uppfattat.
Är det regel 1 eller 2 som vi just bröt mot?
Spring för livet.
Shit! Vad fan är det här?
Va’fan?
Nej! Nej, nej, nej!
- Vem är du? Är du en av dem? - Min... min hals.
Svara mig!
Jag är bara en tillfällig förbipasserande, jag svär.
Det var inte min meningen att förstöra i din...
- slakt av slumpmässiga män. - Dom utmanade mig på en duell.
Å’nej... inte igen.
Iväg med dig. Jag låter dig leva.
Ronal! Hon är ju som krigaren vi behöver för att hitta Krans svärd.
Va? Är du sinnessjuk? Hon är ju en våldsam jävla psykopat.
- Japp, precis. Vad väntar du på fråga henne. - Nej.
Fegis! Hallå, snygging. Min kompis Ronal vill fråga dig en sak.
Vi behöver en fräsch krigar-tös som du
- i vårat uppdrag för att rädda hans folk. - Alibert för helvete...
Å som en liten bonus låter jag dig spela på farsans luta. Om du förstår vad jag menar.
J.. Ja.. Jag vet inte vad han snackar om.
"Sätt din hand på min lu´ å låt mig lära dig å su..."
Jag är inte intresserad att lära mig spela på ditt instrument.
- Du är svår, å lite väl dyr. - Jag sa ju att det var en dålig ide.
Vi måste finna nån annan som hjälper oss rädda barbarerna.
- Sa du barbarer? - Öhm.. Ja.
- Barbarerna... är det ditt folk? - Öh.. Jo.
De som sägs vara de största krigarna i hela Metalonien?
Ja.
Då är det värt det. Jag tar med er.
Du ska... Va?
Jag är Zandra, Sköldmö, från Sköld-möernas klan.
- Vart är ni på väg? - Vi är på väg till Alv-riket men...
- vi måste bara ta reda på vart det ligger. - Vi får försöka hitta en vägvisare.
- Det finns en by i närheten. Kom nu - Nej, vänta. Du kan inte bara...
- Har du problem med det..? - Nu... nej.
- Super! Kom. - Jag svär, du har halva inne.
Son av Kran! Son av Kran!
Kom igen! Snabbare!
Åh’häftigt.
Raka min ben å kalla mig Susanne, om det här inte är det sjukt-grymaste stället någonsin.
- Okej, Vi ska in här. - Okej.
Vad är det, rövhål?
Är det nån av er som skulle vilja beställa en taxi?
- Fan. - Åh'fett! Det är Happy hour.
Det är en hel del där inne idag. Håll er bakom mig.
Vi går in tyst å lugnt, hittar en vägvisare..
- och går igen innan nån läger märke till oss.
och utan att slåss... Okej?
Snälla?
- Som du vill. - Tack.
Bing, Bing-li-bing-bing. I din röv.
Son av Kran! Son av Kran!
Så jag sa till henne: Dina bröst ser trötta ut, ska jag hålla dom?
Din mamma har alltid haft stora bröst.
Kan jag få min beställning?
- Vad ska du ha? - Vi letar efter en vägvisare.
Det finns bara en kvar. Nere vid badrummet. Fråga efter Elric.
Hallå, vem beställde en kanna öl och en dubbel Manhattan?
Okej. Tack.
Uh.. Hej. Är du Elric?
Vindens stämma lyser i afton sångens dans.
Stjärnornas barn leder moder sol till vila.
I mörkret faller tungt eftertänksamhetens suck.
Jag förnimmde att du skulle komma. Vi alver är sammankopplade med allt levande.
Låt våra själar mötas.
Du bär på örnens fantasi och pung-musens vilja.
Kraftfullt blod vilar i ditt hjärta. Kormamin lindua ka'elja.
Ja, det låter spännande. Mitt namn är Ronal och vi är...
Namn har ingen betydelse.
- Okej, men jag behöver... - Ja vad fint. Men spirituell eller fysisk vägledning?
Vi ska till Alvegård. Vi behöver liksom...
Vindens stämma förtäljer om jag ska hjälpa till. Stå still!
Låt mig penetrera din aura. Kormamin lindua ka'elja.
Kormamin lindua...
Vinden förtäljer att jag ska följa er. Min båge vill sjunga med ditt svärd.
O’ kej...
Åh’förhelvete.
- Hej, Jag hittade honom. - Min båge vill sjunga med ditt svärd.
Ja. Kom. Låt oss skynda härifrån.
Hej, sköldmö, går du redan?
Vad sägs om en liten dans?
Hallå killar, ursäkta. Det är okej, men vi ska gå nu.
- Jag accepterar din utmaning. - Va?
Han måste besegra mig eller dö.
- Vi borde för fan inte skapa problem. - Det är inget problem.
Du lovade. In och ut.. utan att slåss.
Okej. Du får ta hand om det helt själv.
Hördu, sköldmö! Hur blir det?
Lyssna...
Vänner, Jag vet att det är superfett att slåss å sånt...
- men vi har faktiskt bråttom, å jag är säker på att de är många andra här du kan slåss emot.
- Så om det är okej med dig, så tror jag att vi går nu.
- Zandra! - Jag fick inte slåss.
Ååh! Ett ljuvligt sopp-ben.
Men hur rider ni som...?
Har du sett en sån här förut? Jag kan lära dig spela på den.
Gör det dig kåt?
Jag förnimmer... stor aggressivitet i lokalen.
Några sista ord, stumpen?
- Han är dödens. - Va’fan?
Du ska få betala för att ha spytt på mig.
- Förbered dig för ett nytt rövhål, din lilla loppa. - Det räcker. Låt honom vara.
Svarta ryttare.
Son av Kran! Son av Kran!
- Ta honom! - Nej! Hjälp!
Zandra!
Ingen sätter sig upp emot Furste Volcazars ryttare ostraffat!
Det kommer explodera!
Skynda!
Hallå! Vem beställde en dubbel Manhattan?
Aj, min röv!
110% ALKOHOL
Satan!
Fantastiskt min herre. En träff till å du har slagit nytt personligt rekord.
Men vi måste hitta den siste sonen av Kran innan nästa full-måne.
- Håll käft, du förstör min koncentration. - Förlåt.
- Hallå? - Han flydde. Herrn.
Uppgiften mer komplicerad än vi trodde. Barbaren har hjälp av en stark krigare.
Vi behöver förstärkning.
Jag tolererar inte fler misslyckanden!
För dom till mig. Båda två.
Vet du vart vi är? Det känns som vi går i cirklar.
Vinden talar till min själ. Vi är snart i alvernas rike.
Du sa det för två dagar sen. Vi är fan vilse för helvete.
Vi dör av törst, precis som de där.
- Hah. - Vad är så roligt?
Jag har hört många historier om barbarernas snabbhet och styrka, men du har ingendera.
Du bara gnäller och klagar.
Det är faktiskt roligt när man tänker på vilken släkt du härstammar från.
Varför följer du med oss om du bara tycker jag gnäller?
- Vad fan är du ute efter med barbarerna? - Det är min ensak.
Stopp! Se.
- Och det betyder...? - Vi alver kan kommunicera med allt levande.
Jag ska förena min själ med den och få den att visa oss utgången.
Kormamin lindua ka'elja.
Kormamin lindua...
Aaaj! Min vackra alv-läpp!
Där. På andra sidan. Det är ingen labyrint på andra sidan.
Ingången till Alv-riket.
Jag gjorde det.
Alv-port! Jag hälsar dig.
Sa du inte att det var en ingång?
- Åh’Vilt! - Kom.
Stopp! Först måste våra själar bedömas av portens vakter.
Enbart dom med den rätta stöpningen blir tillåten att passera igenom.
Vad händer med dom som inte har den rätta stöpningen?
Va, vem? Å’de krossas av klipp-vägen.
- Nå, ska vi gå? - Men... men inte kan jag...
- Va? - Alltså helt ärligt, Jag är en ynklig barbar.
Jag lider ju utav att jag inte har den rätta stöpningen.
- Jag tror inte det ska förstås på det sättet. - Glöm det. Vi går runt det.
När du är på uppdrag, är det bäst att följa vägvisaren.
Sluta nu. Det enda som händer här, är att vi dör.
Men nu kallar du det för uppdrag, kom isåfall ihåg att det är mitt "uppdrag".
Och jag bestämmer vi går runt den löjliga porten. Kom nu!
Se. Ingen dödsfälla, Ingen port, Ingenting alls.
Allt snack om uppdrag. Det är så förutsägande, om man bara tänker lite utanför...
- Aj, min svanskota. - Va’fan vad de?
Vi har retat upp portens vakter. Jag förnimmer...
...stor fara!
SPRING!
Snabbare!
Ronal!
Kom!
Aj!
Din fjant! Ditt idiotiska beslut höll på ha ihjäl oss.
Jag försökte ju bara leda oss runt problemet.
Du försökte. Försöka är inte bra nog, Ronal.
På uppdrag blir det alltid problem.
Lös dom istället för att gå runt dom.
Där är Alvernas tempel.
Samlingspunkten för all visdom i världen.
Visdomens bok ligger i tornets översta kammare.
- Så månen kan läsa i den på sin resa över natthimlen.
Den är det heligaste av heliga.
- Finemang. Så det är dit vi ska. - Tyst!
Se.
Ingen kommer in. Alv-kungens bågskyttar har ögon som en hök.
- Shit. - Dom dödar allt de ser.
Så vi måste göra på det svåra sättet. Jag tar de två första, men sen blir det svårare.
Nej.
- Jag går. - Va?
Ensam.
Ronal, tänk på saken. Dom dödar dig så fort de ser dig.
Jag vet...
men de kommer inte se mig.
Det finns inte mycket kvar, och jag är minst. Vänta här.
Jag skulle haft det där i gymnasiet.
Hur ser jag ut? Smart, eller hur?
- Va? - Du missade en fläck.
Fan! Den är tom. Fan va typiskt.
Slappna av, Ronal. Det är små bollar. Ingen kommer lägga märke till dom.
- Jaja, vänta här. - Låt det vara, Ronal. Du blir ihjälslagen.
Aj!
"Jag har huvudvärk," "Jag är trött" "Barnen är vaken!" Och bla, bla, bla.
Med en sån fru är det synd man lever för evigt.
Slampa!
Aj!
Vem där?
Inget där.
- Var va vi nu? Ja är du redo för lördag? - Är du knäpp? Jag föddes redo!
- Ja, jävlar! - Jag kommer va helt galen!
Där är det öppet.
Aaj!
Fan vad jag är i dålig form.
Å’nedrans råttor!
Där är den.
Så var är det? Krans svärd...
- Krans svärd Hur i helvete hittar jag Krans svärd?
Där är det.
Krans svärd. Men det var ju enkelt.
Det är väl så när ingen kan se en.
- En mördar-råtta! - Mörda råttan!
Använd de förgiftade pilarna.
Efter den!
Döda! Döda! Döda!
- Aj.. Åh’för satan!
Nåå, hur mycket ska du dricka?
- Inget. Jag ska röka på istället. - Fick du tag på gräs från Elronds morsa?
Aaj.
Sidan säger att Kran blev begravd med sitt svärd i Evighetens-berg.
Min alvsjäl förnimmer att det är långt, långt...
Är det inte där?
...där i närheten. Ödet är på vår sida.
Aj.
- Jag hade fel om dig. - Va?
I templet. Du klarade det.
Ja, mer eller mindre iallafall. Du gör barbarerna ära.
Tack.
Men... jag har en yxa som ska slipas så...
Jag tänkte...
Jag har inte sagt...
...tack för att du tog med oss.
Faktiskt så tror jag inte vi hade klarat oss utan dig.
Okej.
Nää, vi måste sova lite. Kanske hittar vi Krans svärd imorgon.
Jag håller vakt. Vi alver behöver ingen sömn. Ni kan sova tryggt.
- Kan jag fråga en sak, Ronal? - Ja.. såklart.
Hur är barbarerna?
- Dom är inte så klok. - Jag tänkte mera...
Hur är de... här inne?
En barbar är alltid redo att hjälpa den som behöver det.
Oavsett hur farligt eller besvärligt det är. Och dom är ständigt på uppdrag.
Dom är inte rädda för nåt. Svårt att tro att jag är en av dom va?
- Och de är duktiga krigare? - Japp. De bästa i hela världen.
Det är så svårt att hitta den rätta krigaren.
Ja... Va?
Jag härstammar från en gammal klan av sköld-möer.
Långt, långt härifrån.
Vår religion kräver att jag kan bara gifta mig med den som besegrar mig i duell.
Många har försökt att vinna mig.
Men jag var för stark.
Och för varje duell jag vann blev jag bara starkare, å starkare.
Medans kunde jag bara se på när alla de andra hittade sin käraste.
En efter en. Tillslut var det bara jag kvar.
Det gick längre och längre tid mellan nån vågade utmana mig.
Sen gav friarna bara upp med att försöka.
Klanens överhuvud blev otålig.
De sa jag skulle ge mig ut i världen och hitta mig en värdig, äkta man.
En krigare med styrkan att besegra mig.
Om jag blir besegrad måste jag lyda hans minsta vink.
Men det har inte varit nån som varit stark nog.
Men överallt där jag varit, säger de att barbarerna är de starkaste krigarna i hela världen.
- Så kanske kan en barbar från din by besegra mig.
- De va därför jag tog med dig. - Öh... Okej.
- Okej, vadå? - Ja men alltså...
allt de du snackade om, vad har det med kärlek att göra?
Vad menar du. Jag kommer älska den som besegrar mig. Jag har väntat så länge så jag exploderar.
Jag har aldrig sagt det här till nån förr.
Det känns så... Så bra.
Vet du vad, Ronal? Det känns faktiskt underbart att tala med dig.
Du är också underbar.
..att tala med, menar jag. - Ååh.
Hade jag menat det andra, så hade vi varit tvingade att slåss nu.
- Nej, det hade inte varit så lyckat. - Ja, det hade varit lite konstigt.
- Vad var de? - Jag vet inte.
Hördu, Elric.
Alver sover inte.
- Vad är det som låter så där? - Jag förnimmer en fruktan i vinden.
Ingen undkommer Furste Volcazars vrede!
Ronal, se upp!
Zandra!
- Fördömt! - Ronal, vänta på mig!
Ronal!
Åh’Helvete!
Satan!
Dom är borta.
Jäklar! Vi sticker.
Zandra!
- Nej, nej, nej. - Ronal, vi hittar henne.
Om vi sticker nu kan vi hitta dom. Kom.
- Vad gjorde du? - Jag vet inte.
Amazoner.
- Den fastnade. - Grattis, hjärtat.
...kan inte få för mycket sol.
Se mina nya skor! Är dom inte fantastiska?
- Bara kvinnor. - Jag är död å har kommit till himlen.
- Hej, tjejer. Hur är läget?
Vad är det...?
- Ingen dålig magväska där nere.
- Hej, hej, hej! Roligt att se dig.
Högsta drottning, vi tillfångatog dessa kvinnor i djungeln.
Vi tog med dom hit så du kan bestämma deras öde.
Ställ dom upp. Låt mig se dom.
Vilka konstiga kvinnor. Jag har aldrig sett något liknande.
- Vad är detta? - Aaj!
- Den ena har tillomed hår på kinden. - Åh, så otäckt!
- Högsta drottning. - Tig, fula flickebarn.
- Vem har bett dig tala? - Vi är... inte kvinnor.
- Alltså, vi är såna där män, du vet? - Män?
- Eller iallafall nästan. - Män?
Himlen vare lovad. Gudarna har hört våra böner och sänt oss två män.
Äntligen är tiden kommen, då vi kan utöka vår stam.
För dom till den heliga parnings-hyddan med detsamma.
- Vad? - Va!
Vi tar den tanige först. Han där, ja han tar vi imorgon.
Nej, hjälp. Nej, jag vill inte!
Helt ärligt. Men varför kan det inte vara jag? Jag vill också para mig.
Helvete så typiskt det här.
Neeej!
- Herre. - Nåt nytt?
Vi fångade krigaren som hjälpte barbaren att fly.
Ser man på...
en sköldmö.
- Och en väldigt sexig sådan. - Ge mig ett vapen å låt mig slåss.
Var sak har sin tid.
Ingen lägger hand på mig ostraffat.
Så, dö då!
Imponerande. Du är en kvinna i min smak.
Trist att jag måste döda dig!
Va?
Dumma kvinna.
Jag kan era regler sköldmö. Du skall lyda mig nu.
Det är ditt öde.
Du.. du har besegrat mig.
Jaa! Det var fan på tiden. Är det min tur nu?
Parnings-ceremonin är över. Du ska användas imorgon.
- Va? Imorgon? - Drottningens order.
- Kom tillbaka! - Utnyttja mig!
- Låste du dörren? - Självklart.
Hallå, vad gör du?
- Vi måste dra. - Men alla Amazoner då?
Zandra är i fara. Vi måste hitta Krans svärd och hjälpa henne.
- Kan vi inte vänta en vecka. - Vi kan inte lämna henne.
- Kan vi inte hitta en annan krigare? - Jag vill inte ha en annan krigare. Jag vill ha Zandra!
Hallå, Du ville inte ha med henne i början.
Fan ta dig! Jag kommer va här å ha älskog med heta brudar.
Det är faktiskt den enda anledningen till att jag följde med på uppdraget.
Åh, jag glömde. Du är ju inte på uppdrag. Du är ju bara, så jävla tråkig.
Fint. Stanna här då.
Du är ändå inte till nån hjälp.
Åh’försatan! Fan också.
Äh, men va’fan håller jag på med? Ronal, jag kommer.
- Drottningen? - Jag var bara tvungen att träffa dig.
Ända sedan jag såg dig för första gången har min kropp skakat av åtrå.
Jag vet att det är mot reglerna, men jag måste ha dig.
- Om jag får... - Jag kan inte kontrollera mig. Ta mig!
Ta mig!... Åh’Jaa!
Ta mig!
Stopp!
Otroligt jag säger det här, Min drottning. Men min vän behöver mig. Så jag måste gå.
Va?
Kanske jag kan bli eran fånge igen på tillbaka vägen.
Alarm!
- Svin! Män är svin! - Galna brudar!
- Han var ditt ansvar! - Och jag låste dörren!
Häng honom i pungen!
Elric?
Det är alla de första barbarerna.
Hej.
Jag behöver ditt svärd. Jag ska ta väl hand om det.
Det är verkligen lätt.
Ja... Jag ber om ursäkt.
Zandra.
Jag är ledsen.
Gång efter gång har du undkommit mina bästa ryttare, barbar.
Och så hittar vi dig här. Precis som min sköldmö sa vi skulle.
Krans svärd. Det enda vapnet i världen som kan skada min Herre.
Zandra?
Utmärkt. Du har tjänat mig väl.
- Som du befallde mig, Herre. - Va’fan händer?
Låt oss gå! Den här barbaren ska på möte med min trollkarl.
Jag förnimmer... - att Ronal är i stor fara.
- Gör det du ska, trollkarl. - Med nöje, herre.
- Ronal? - Gorak?
- Här har du. - Nej, nej, nej!
Äntligen! Mäktiga Zaal, Lyssna till din ödmjuke tjänare!
Blodet från Krans söner är samlat.
Skänk oss tillgång till ditt tempel!
Vad gör ni?
Endast en gång vart tiotusende år är det möjligt för Zaal, Zakidernes Gud -
att komma i kontakt med våran värld. Jag vill bringa han den ultimata offergåvan.
Sönerna till krigaren, som förvisade honom ifrån den här världen.
Och som belöning kommer han skänka mig sin gudomliga kraft.
Alla kommer underkasta sig -
eller DÖ!
Piss. Vi kan inte komma närmare, utan att bli upptäckta.
Ronal!
Vad i helvete är det för fel på dig? Kom igen! Lyft på fötterna!
Kom igen! Uppför trappan med er!
Vänta här.
- Ronal. - Alibert!
- Va? - Ta det lugnt.
Framåt, din usling.
Ronal, vad har du gjort med Krans svärd?
Det finns inget att göra. Det ligger på altaret där nere. Men det är försent. Skynda er härifrån.
Jag blir inte nöjd, förrän de skriker som de svin dom är.
Mäktige Zaal vi ger dig blodet från Krans söner.
Låt ditt mörker välsigna oss.
Snart är jag mäktigare än en gud
- Och du ska bli min drottning i det odödliga livet.
Hördu! Vad gör du här?
Dräp honom.
Nej, vänta. Jag är mäster Alibert...
och skald!
Jag är här för att spela på er fest... -liga ockulta ritual.
Här är en sång du kanske känner igen.
"Dina muskler gör mig tokig...
på dansgolvet, där kan du se det. "
"Å din charm den gör mig varm"
".. lite mys min söta skatt"
- Håll käften, med din låt. - Nej!
- Vi ses... - Kom tillbaka, din lilla skit!
Låt den utvalde träda fram!
- Hej, Ronal. - Krans svärd.
- Jag ska få dig fri. - Vi måste befria de andra.
- Jag skyndar så fort jag kan. - Va’satan?
Släpp den där. Du har inte en chans.
Kom igen. Gör ditt bästa försök.
Snyggt. Det där var ju verkligen...
- Va i satan..? - Förlåt.
Vad?
Det här har jag fanimej, sett fram emot med glädje.
- Döda dom. - Men...
- Det är en order! - Zandra!
Du tillhör mig sköldmö. Glöm inte det.
Ja, min Herre.
- Ronal. - Zandra, du behöver inte göra det här.
Volcazar har besegrat mig i en duell. Det är mitt öde.
Men det är ju jag.
Det är ju komplett urlöjligt de här. Är det verkligen ditt öde..
- att slå ner den enda personen som håller av dig?
- Bara för en galning har besegrat dig i en duell?
Se upp!
Ronal!
Zandra.
Släpp mig!
Herre, drick upp den innan det är försent.
Bra Herre. Drick upp allt.
Å’shit.
DÖ!
Nej!
Mörkret ska väckas i Metalonien.
Ljudet av skrik ska lyfta sig mot himlen.
Alla ska underkasta sig mig -
eller dö!
Fan också!
Krans krönika! "Kran drog sitt stolta svärd och stötte med all sin kraft"
- klingan djupt i zakidens skalle och pann-skallen sprack. "
Du måste ta svärdet å träffa honom i pannan. Det är hans svaga punkt!
De är ju omöjligt!
Det finns inget du kan göra. Rädda dig själv!
- Va? - För helvete. Det är inte rätta platsen för dig.
Försvinn!
Nej! Jag är färdig med att fly undan. - Ronal
Nu uppför du dig, för’fan.
Ja, gör det. Hugg honom i pannan!
- Nej, i pannan. - Va’fan tror du jag försöker med?
Jag ska krossa dig som en insekt!
Han kommer ju slå ihjäl sig.
Åh, satan!
Må mitt sikte vara skarpt som hökens och felfritt som talgoxen.
Stå still!
Nej!
Nu har jag dig!
Ät luta, din jävel!
Nej, Nej. Nej... Neeej!
- Zandra! - Min drottning! Dräp den här loppan för mig.
Vad gör du? Din heder kräver att du ska tjäna mig!
Nej! Det är slut!
Så, dö då!
Zandra!
Okej, grabbar, Nu ska vi visa dom hur barbarer verkligen slåss!
Gorak!
- Kom igen, killar! - Muskler!
Jag.. är.. oövervinnerlig!
- Vad? - Den här är för Onkel Gundar!
Å’helvete. Min g-string är så långt upp i röven.
Ronal?
Ronal!
Å’nej.
Där ligger Ronal. Den störste barbaren av oss alla.
- Vad hände? - Han lever! Han lever, fanimej.
Jag förnimmer... stor kärlek.
Det är så vackert.
Måste jag utmana dig på duell nu?
Du...
Du har redan erövrat och besegrat mitt hjärta, Ronal.
Å så blir det smörigt.
Nu är det dags för öl och bärs. Öl och bärs.
Öl och bärs.
Ska ni se nåt sjukt?
- Åh, de är skönt. - Jag förnimmer.. stora muskelspänningar.
Jag har ju varit uppspänd på ett läder-kors en hel vecka.
Håll käften. Jag vill säga något viktigt.
Till Ronal, den törstigaste barbaren i världen.
SKÅL!
- Hur fan dricker du som, Ronal? - Men jävla barbarer.
Svensk text: Melin
:)